6. december 2020
Nu var det væk, mærkeligt hvad det kunne være, måske kan det undersøges i morgen. Brunhilde puttede hoved under vingen og sov hurtigt derefter.
Næste dag fortsatte hun med at undersøge muligheden for at komme ud af hønsegården, men der var altså ikke nogen smutvej. Mens hun således går rundt og leder ser hun pludselig en af de store hvide høner tage et afsæt fra opgangsbroen fra selve hønsegården og til indgangshullet til hønsehuset, og flyve direkte mod hegnets top og vups lander hun, på den anden side af hegnet – altså udenfor.
Der er løsningen tænker Brunhilde. Men opgangsbroen er ikke sådan at indtage, den benyttes jo af alle, der skal ud og ind af hønsehuset og med 12 æglæggende høner, er det som Holbæk motorvejen i morgenmyldretiden og måske er hun ikke den eneste der har fået samme gode ide.
Der går flere timer, før Brunhilde kan foretage sig første forsøg – og da har andre 5 hvide høner allerede forladt hønsegården over hegnet. Men da det bliver hendes tur, går det ikke helt som hun kunne ønske, hun rammer i første omgang det nye opsatte kyllingehegn, som Fodermesteren mente kunne holde alle inde.
Så hun endte igen i hønsegården. Men på med vanten – vi prøver igen. I 3 forsøg lykkedes det og stor var glæden over atter at være i frihedens rum. Brunhilde skyndte sig rundt om hjørnet og over gårdspladsen og hen til brobelægningen foran døren ind til køkkenet – denne skønne plads, der hele sommeren og ind i efteråret daglig bød på mange godbidder fra forrige aftens aftensmad, tilberedt i fodermesterens køkken.
Men nu – tom – tom som en skål der var blevet ryddet af hønsene når den blev placeret i hønsehuset. Ja ja, så kendte Brunhilde et andet sted, hvor hun viste der kunne falde lidt mundgodt af. Hun fortsatte rundt om køkkenafdelingen forbi lindetræet hvor Knold viste sine gymnastiske evner for måneder siden, men ikke glemt.
Hen langs muren via bedet med Georginer – her fik hun et par store fede orm, som var på vej fra et hul til et andet. Og så hen til den lille betonplads foran køkkendøren – døren med vinduer helt ned til jorden – øv, osse tomt, underligt der plejer da at være bare lidt at spise. Men Brunhilde kendte endnu en måde at skaffe lidt mundgodt – vinduet ind til køkkenet. Hun havde ofte set Knold benytte sig af den taktik. Han springer op på vinduesgesimsen og kikker udfordrende ind i køkkenet, hvor Fodermesteren jævnligt tilbringer tid ved køkkenbordet indtagende sin føde. Knold kender næsten tiderne og sørger derfor for at komme når han ved sandsynligheden for at komme ind og få mad og en lille tår mælk, er størst.
Nu ville Brunhilde forsøge samme metode og håbe på sammen gode udbytte – vips springer hun op på gesimsen og kikker ind. Hun kender godt køkkenet både fra gårdsiden og fra havesiden, dels fra – som før fortalt – sine ture ind når døren stod åben eller gennem vinduerne i døren.
Hvilket hel, der sidder Fodermesteren ved bordet ved vinduet mod haven. Endelig kan hun forvente lidt godbidder. Men ak nej, Fodermesteren opfører sig ikke som han plejer, af hans ansigtsudtryk kan man se, at han ikke er særlig glad for at se hende og nu åbner han døren og taler til Brunhilde. ”For pokker da, du må ikke gå udenfor hønsegården. Hvordan er du dog kommet ud ??.
Så længe der er fugleinfluenza er der udgangsforbud. Jeg er klar over du ikke er særlig glad for indespærringen, men sådan er det lige nu. Jeg skal også overholde visse regler – mundbind ved indkøb i butikker”. osv
Nu måtte Fodermesteren sluge det sidste kaffe og ud og se hvordan hønsene, for nu så han 2 hvide høner længere nede på plænen spise græs, kommer ud. Han er lidt træt af at dyrene ikke kan overholde de ting der gældende for dem.
De 5 køer og kalve der er tilbage efter slagtningen af 3 tyrekalve blev for nogen tid siden taget i, at være rømmet fra folden. De gik stille og roligt og græssede på et dejligt stykke græsmark med højt græs ved offentlig vej ind mod byen. Det var ikke godt, og de kom da også tilbage på egen fold, men til stor ærgrelse for Fodermesteren.
Men han KAN ikke finde huller i hønsehegnet, så – ja så ved man jo hvad der er galt. De nuværende høns er meget mere atletiske end de gumpetunge han havde før rævebesøget. Så man må ty til et gammelt huskeråd, når høns flyver over hegnet. Da det blev mørkt indfangede han de undslupne høns – en af gangen – og bar dem ind via laden til hønsehuset og greb en saks og klippede svingfjer af, på den ene vinge, sådan nu har jeg Jer tænkte Han.
7 høner deriblandt Brunhilde måtte gennemgå klipningen. Men hjalp det ?. Nej
Næste dag skulle det vise sig, at 2 hvide høner OG Brunhilde atter kom ud. Ved aftenfangningen viste det sig at også de to hvide høns HAVDE FÅET KLIPPET DEN ENE VINGE
![Huh? ???](https://fjerkrae.dk/prod/Smileys/default/huh.gif)
På den igen……….